Luis Garrel-t láthatjátok kedves hölgy-társak. igen, tudom. egy újabb "vágyálom". fenébe! muszáj neki ilyen szépnek lennie?
ja, és színészként is helytálló. még egy kis szédelgést akkor ("mi/-minden kell a nőnek" alapon):
Les Chansons d'amour (2007) hát ez a film meg ilyen zenés meg könnyed, meg szerelem felhős, egyik "felhőn" átsuhanós másikon meg vissza libbenős, vagyis egyszerű, meg szabadon áramló érzelmekkel teli. így kellene élni, "francia módra".
csak örülni tudok annak, hogy mindenki a zöldben, távol a város zajától, avagy otthon a szűkös ám annál otthonosabb blokklakásban eszi a húsvéti miccset... én meg a töküres városban végre kedvemre sétálhatom ki magam.
Dugovics Titusz sorozatára reagálva készültek ezek a korántsem szabályos, technikailag jól kigondolt és kimunkált hölgyek, viszont jól elszórakoztam velük.